Hvilken ændring i dine sociale relationer og aktiviteter under coronavirus pandemien har påvirket dig mest?Notér venligst
At mine børn ikke må have os med til opstart i institution
Ikke at kunne gå til koncerter, i teateret, på museer og cafeer
Ikke at kunne kramme mine voksne børn (der er tæt på folk, der kan være syge)
Isolation i næsten tre måneder. Har kun set en ven regelmæssigt og min gudsøn to gange, men talt meget på mobil og sms’et
Jeg har ikke kunnet se mine forældre, da de begge har kroniske sygdomme og derfor er i risikogruppen
At alle Ældre er blevet en form for noget meget sart , det er ikke godt for mennesynet
Irritation, Økonomi, Manglende Rejser, Teater- og Restaurationsbesøg
Går ikke på besøg og har ikke gæster. Går ikke på restauranter og barer.
Ikke længere at kunne se/være fysisk sammen med mine venner og min familie.
jeg frygter den åbning hvis grænsen mod Flensborg åbnes og folk vælter mod Fleggaard
At jeg bor alene og ingen kontakt har med nogen
At jeg ikke har set datter og barnebarn på Sjælland
Alle sociale arrangementer i mit boligområde er jo aflyst. Dét har været trist. Og min rygtræning er også aflyst. AV!
jeg kan ikke komme i fitness center 3 gange om ugen som jeg plejer
Adskillelse fra familie og venner - få sociale arrangementer og ingen mulighed for at dyrke sejlsport med andre
At have mindskede muligheder, selv om jeg egentlig ikke havde brug for den. Lige pludselig havde jeg lyst til at komme ud i stedet for at blive hjemme.
Ikke at kunne ses med mine venner og komme hinanden ved.
ikke at kunne være sammen med andre til fest, sport, kultur el.lign
Måden vi omgåes og manglende frihed og samvær.
Hysteriet - og utrolig dårlige journalister og nyhedsredaktører
Manglende fysisk kontakt med udeboende datter og forældre.
At fitness og sportsarrangementer er aflyst
Det er gået fra mødes til at skulle skype
Bibliotek har lukket og jeg må ikke kramme mine venner.
Ikke at kunne holde min søns et års fødselsdag med familien.
Ikke at kunne se mine børn og børnebørn i en laaaang periode.
Besøge min far. 14 dages karantæne for jeg kunne rejse på job
Savner socialt samvær i det lokale dagcenter
Jeg ses kun med de samme få personer og vi krammer ikke
At jeg ikke har set mine venner eller familie (udover min tætteste familie) i over 2 måneder nu. Også det ikke at kunne gå i gymnasiet, og havde fundet ud af at vi først kan komme afsted igen efter sommerferien. Det har påvirket mig ret meget
socialt samvær, lukning af fitness centre, frisører m.v.
Mindre socialt samvær og ingen fysisk skole
Jeg har ikke ladet corona ødelægge mit humør
At jeg ikke kan se mine venner og familie
Uni er lukket og jeg har ikke set nogle af mine venner i al den tid
Jeg er gået til online forelæsninger og møder i stedet for fysisk, dog har det været en svær ændring.
At jeg mister min studentertid som ALDRIG kommer igen...
Ingen fitness. Ingen Legoland. Ikke haft mulighed for at være tæt på ens elever
Ikke at kunne have besøg af vore børn og børnebørn.
Livsfarlige konsekvenser af isolation fra familie af 96 årig mor på plejehjem, mens personale der kommer ude fra samfundet er tæt på uden værnemidler, mens vi ikke engang må vinke gennem vinduet. Og der burde åbnes mere op her i området, når der næsten ingen smittede er her længere.
At man ikke må kramme og mødes med familien og vennerne.
At den sociale del af mit studie er blevet lukket ned. Dette påvirker mig, mit humør og min motivation meget i hverdagen.
At jeg ikke har set ret mange mennesker, arbejde har været lukket ned og der har ikke været aktiviteter til børn.
Påskekomsammen og manglende kontakt med specielt børnebørn og venner
afsavn fra kram og tæt samvær. desuden svært at være bundet til hjemmet i flere måneder.
Besøger / får ikke besøg, går istedet ture med venner og familie
At jeg ikke har set mine medstuderende hver dag på studiet.
Jeg er ærlig talt ikke blevet særlig påvirket af det. Den væsentligste ændring er, at vores datter har været hjemme fra børnehave.
Hjemmearbejdsplads. Manglede mine kollegaer omkring mig
Manglende samværd, en hverdag, scoringer, barer, universitetslivet, festerne:)
Begrænsning på at se venner og familie både hjemme og ude
Det at ikke kunne mødes for en afslappende øl med venner
At vi ikke kan holde fester/sammenkomster
At alt er lukket og har holdt os for os selv
At jeg ikke har set alle mine børn og børnebørn.
At skulle arbejde hjemmefra mens børnene skole/børnehave var lukket.
Spontane sammenkomster med især familie men også venner
At man ikke må være sammen - man må jo godt - men ens samvittighed tillader det ikke
Ikke at kunne mødes med venner til hygge og fest
gå på museum, biograf, restaurant, byliv.
Ikke at kunne mødes med venner på samme måde som normalt
Ikke at gå til time fysisk på mit studie
At jeg isolerer mig udenfor arbejdstid og at jeg ikke kan give et kram til borgere, jeg arbejder med og heller ikke min familie og venner
mine fritidsaktiviteter sammen med andre
Ikke at måtte besøge ældre i familien og generelt se familien i mellemstore forsamlinger.
Ikke at kunne samles med venner og familie
At vi ikke kan mødes fysisk, som vi plejer
At jeg ikke kan ses med mine venner så ofte, som jeg plejer. Jeg savner at kunne gå rundt uden at bekymre mig, om folk er for tæt på mig
Afstand. Besøg er aflyst og ingen legeaftaler. Hjemmekontor fremfor på virksomheden. Spritte hænder
At jeg ikke mødes med min far på 91 år, som jeg ellers plejer at besøge 1 gang om ugen.
Familie samvær og socialt samvær med venner
Jeg har stort set ikke ændret mit sociale liv p.gr.a. coronaretningslinierne- det er i forvejen begrænset, da jeg er uden for arbejde, har en lille familie og generelt befinder mig godt (bedst) i eget selskab sammen med min samlever.
Ikke at kunne hjælpe sine forældre, i frygt for deres helbred
Den manglende fysisk sociale nærvær og stimulering
Jeg plejede at the på cafeer hver dag. Det gør jeg ikke mere. Jeg er i stedet hjemme. Ser ikke så mange folk som keg plejer.
Manglende mulighed for konformation, fødselsdage, bryllupper og familiesammenkomster
"Hjemsendelse" usikkerhed ang job situation, at alt er lukket.
manglende besøg af familien, herunder børnebørn
Har ikke kunnet være så meget sammen med børn og børnebørn, Men det har ikke været af større negativ betydning
Mangel på samvær med venner i forbindelse med kulturelle oplevelser
At jeg ikke har set mine børn i næsten 2 måneder
At jeg og min datter ikke har kunnet være sammen med andre mennesker end min mand/min datters far
Ikke møde løbeholdet, hvor der normalt trænes 3 gange om ugen
At jeg ikke har kunne undervise mine elever på skolen før nu.
Ikke at kunne få kæreste gennem otte år på besøg fordi han pt bor i UK og er britisk statsborger
Ikke at kunne være tæt på mine børn og børnebørn
At man ikke kan komme i Biografen, tage på café og til koncerter
At jeg ikke har kunne deltage i mine løb
Ikke at se venner og familie. Og dem jeg så har set: Ingen fysisk kontakt med venner og familie
Ikke at tage i byen og være sammen med større forsamling på skolen på caféer osv. og hele studentertiden
At man ikke kan besøge sine sårbare bedsteforældre
At jeg ikke har haft mulighed for at være sammen med mine kære
Mangel på sociale arrangementer med venner, men også at jeg ikke har kunnet møde op på universitetet.
Ikke at kunne komme i trænings center og at være sammen med familie og venner
jeg er meget mere hjemme og omgås en stærk begrænset gruppe mennesker
Manglende familiesammenkomst til børnefødselsdag, manglende sportsaktiviteter. At der går så mange små politibetjente rundt i supermarkeder som beskylder andre for at hamste og komme for tæt på.
Ingen kontakt med forældre, søstre og tætte venner
kke at kunne få kram ved fødselsdage og lignene
Den sociale distance til venner og familie. Kirken kan rende og hoppe.
At jeg ikke kan være sammen med min familie, som bor i en anden landsdel
Intet er folkepensionist og vant til at gå hjemme ;o)
Ingen fysioterapeutisk behandling, Ingen træning i varmt vand og manglende samvær med børnebørn / familie.
Ikke at kunne gå på restaurant eller i byen
Min familie bor i Frankrig, og jeg ved ikke, hvornår jeg kan se dem igen, hvilket er enormt psykisk belastende
Ingen fitness..... MEN MAN MÅ GERNE GÅ PÅ BAR OG DRIKKE SIG STIV.. flot..
At det offentlige rum nærmest har været lukket ned
Ikke at kunne undervise på tomandshånd som jeg plejer. At sidde langt væk fra elever når vi underviser, eller undervise online.
at jeg ikke kan apise hvor jeg plejer at spise
... at min søn ikke får en normal studentereksamen og ikke kan blive fejret som hans søskende er blevet det
ikke kunne besøge syg ven på hospice og deltage i begravelsen
At jeg ikke kan kramme mine børn (de er store og vi bor ikke sammen) og skal paase på med at se min mor pga smittefare. Og at jeg ikke kan gå på cafe og restaurant med familie og venner - jeg bor meget småt, så de kan ikke komme her.
Der er større afstand og jeg ses ikke med mange. Det gør en lidt ensom
At man ikke kan være samnen med familien
Manglen på fodbold. Begrænset indkøb. Sociale sammenkomster.
Ikke at se alle dem, man plejer. Ikke se mine kollegaer
Jeg skal pludselig selv opsøge socialt samvær, som elelrs normalt bliver opfyldt i en travl hverdag. Så det er nemt at være for meget sammen med folk og for lidt
Ikke at være sammen med min øvrige familie
Min fødselsdag, træning, familiefest i påsken, fester med venner, arbejde, sommer festival
Ikke at kunne samles med min familie deriblandt mine børn, der bor i udlandet
Hjemsendt fra arbejde og dermed også kollegaer
Har bare været hjemme, uden at samle mig med mennesker, så det er lidt kedeligt
Jeg er kun sammen med den allernærmeste familie
Min mors død h or vi ikke måtte være på plejehjemmet og vores far måtte ikke være med til bisættelsen og er også på plejehjem 😥
at man ikke rigtig kan komme ud og se noget
stilhed, ensomhed, mangel på kulturelle oplevelser og sammenkomster
Min kæreste bor i England, så jeg har måtte aflyse at besøge ham, og ved ikke hvornår vi ses igen.
Alle planer for min kommende studentertid er påvirket af corona og derfor får jeg ikke lov til at fejre det som alle andre før mig har gjort det
At jeg ikke er sammen med mine kollegaer
Jeg har været hjemme siden 11 marts og savner familien og studiekammeraterne
ikke at være sammen med mine børn og venner
At være single og derved alene en stor del af tiden
At jeg ikke kan gå i byen og mødes med venner i privaten eller på caféer, restauranter, barer mv.
At jeg er sendt hjem fra min arbejdsplads
Ingen fester eller arrangementer. Meget lille påvirkning dog!
Det ikke at kunne dyrke min sport (bowling) og hænde ud med vennerne
Ingen sport/golf. Familie fødselsdage. Venner.
At jeg ikke kan være sammen med familie og venner
Jeg besøger ikke venner og bedsteforældre
Økonomisk usikkerhed forbundet med regeringens lockdown. Det har knust min indtægt.
Ingen. Jeg holder af at nyde stilheden og at være sammen med min familie. Og at mennesker ikke var så nærgående, som de var før. Ingen blander sig i privatlivets fred. Det nyder jeg. For min skyld må det gerne forblive sådan her. Jeg har haft ro og været afslappet igennem hele Coronapandemien. Jeg har nydt godt af at kunne lave ting, som jeg interesserede mig for.
Møder ikke længere nogle, men ses i stedet virtuelt
Ikke at kunne kramme og biograf/restaurant ture med vennerne er væk
Min søns konfirmation blev udsat og stadigvæk usikker
Ikke at kunne mødes op med venner nær så meget
Begrænset sammentræf med familien og venner.
Jeg har ikke set mine venner under pandemien
At min familie fra Canada ikke kan komme til Danmark
At mine sociale aktiviteter har været lukket ned. At jeg ikke kan give knus og kram til familie og venner.
Ikke at kunne ses med min familie som før
At ikke have social samvær især med familien
Ingen fysisk kontakt med børn og børnebørn
Ikke at kunne tage ud og spise, gå i biografen, tage på bodega og få en fredags øl
At jeg ikke fysisk har set venner og familie i en lang periode
At man skal holde afstand og hygiejne. At man skal tænke over hvordan man er sammen med andre for ikke at blive smitter
Pandemien har ikke påvirket min dagligdag nævneværdigt.
Ikke at kunne deltage i mit første barnebarns 1 års fødselsdag. Savner at kramme familie og venner og at kunne mødes til hyggeligt samvær på caféer, men som lettere introvert har det også været skønt at kunne få mere tid alene.
lukning af fysioterapi,som jeg går ved fast for at holde smerte niveau nede
At jeg ikke kan arbejde, og at jeg ikke kan se mine venner og veninder
Isolation og uvished om de økonomiske følger af denne pandemi.
At være lukket inde og ikke kan give min familie et kram
Ingen besøg heller ikke familie, ingen legeaftaler til børnene, vi bliver hjemme så meget som muligt
Ikke at kunne besøge min mor og andre ældre..
At jeg ikke kan deltage aktivt i foreningslivet
At mine børn ikke skulle i skole og efterfølgende ikke kunne have legeaftaler.
Jeg lever mit liv stort set som jeg plejer bortset fra at jeg arbejder hjemmefra.
Er sundhedspersonale, så har arbejdet hele tiden i perioden
Ingen cafe, restauranter, ingen besøg af familie og venner. Skræmmekampagner
Kramme familie og vores sommerferie i Italien.
Ingen samvær med venner og familie og fitness
At man ikke på samme måde ved hvordan man skal forholde sig til sine bedsteforældre. Vil de se en? Må de? Hvornår kan vi igen ses?
Isolation fra at kunne have fysisk samvær med venner, familie og kolleger.
Aflysning af kortspil i kortklubben og mindre samkvem med familie og venner og bekendte.
Det er svært kun at undervise på distancen.
At være væk fra arbejde og ikke kunne se familie og venner
Karantæne (frivilligt) efter lægelig råd
Mine besøg hos min morfar, som er blevet betydeligt færre
ensomheden... d.v.s. at alle 'offentlige' møder/sammenkomster har været stoppet
at jeg ikke har kunnet mødes med mine venner og veninder
Ikke at have muligheden for st se familie, da de bor langt væk
Jeg spritter eller bruger handsker, når jeg er ude eller er sammen med nogen ude, men ikke hjemme da jeg er alene og får ikke besøg.
Ingen fysisk fremmøde på mit studie. Dog er dette ikke nødvendigvis negativt
Da jeg bor i Gedser, savner jeg meget at bare kun køre til Nykøbing F for at købe ind.
Manglende samvær med børn/børnebørn og med gode venner
Kan ikke komme på campus, så min hverdag er helt væk
Lukning af fitness og svømmehal, forsinkelse af arbejde
At være afskåret for aktiviteter sammen med andre
Ikke at være sammen med familie, venner og kollegaer
Jeg har ikke modtaget normal undervisning
at jeg ikke har set mine børnebørn, i al den tid.
Manglen på samvær med venner og familie og de dertilhørende knus og kram.
At jeg ikke har kunne komme til fysioterapi
Jeg savner at kunne besøge min datter samt at kunne deltage i kulturelle aktiviteter.
Ser ikke så mange andre mennesker som jeg plejer
Isolationen fra min familie og mine venner
Al hjælp og behandling i forbindelse med min sygdom er sparket til hjørne, herunder aftaler med terapeut i distriktpsykiatrien, mentor samt behandling for spiseforstyrrelse.
Ikke kunne være ordentlig sammen med mine børn og børnebørn.
Ikke at kunne have fysisk kontakt med børn og børnebørn
At man ikke må ses, kramme og give håndtryk
Ikke tryg ved at skulle være sammen med venner og familie. Kræver stor afstand til hinanden, hvis vi fysisk skal være samme sted. Bøvlet, hvis vi skal spise sammen (afsprit bestik mv.)
Mit arbejde, er i dagligvarer butik og det er en stor udfordring i en lille lokal brugs
Manglende sammenkomster med venner og familie og manglendeknus
Det er blevet meget begrænset hvor meget socialt liv jeg har haft under Corona
fraværet af samværd af familie,og manglende træning
Ingen negativ påvirkning. Mange mennesker har tendens til at overskride mine grænser for afstand mellem mennesker og eksempelvis deres kæledyr, så det har været en befrielse ikke at blive udsat for at alle mennesker skal klappe ens hund eller stå for tæt på en.
Restaurant og cafe besøg samt manglende møde med famillien
Har ikke kunne besøge ældre personer i min omgangskreds som jeg gerne ville, samt jeg har ikke kunne dyrke karate i min klub.
At jeg skal sidde hjemme det meste af tiden!
Samvær ifm sociale relationer + idræt/motion
Afstanskravet, ingen adgang til toiletter.
Ingen specielt, det har været afslappende 😉
ikke at kunne komme i zoo og lignende steder
Mangel. socialt samvær med familie og venner
Jeg ser ikke så mange som før. Arbejder hjemme men det er faktisk en gave - har fået det rigtig godt både fysisk og psykisk! Mere af det også efter epedimien er ovre
Ugentlige sammenkomster i forskellige fora samt manglende træning.
Ikke at se børn børnebørn anden familie og venner
Ingen knus og besøg af og til familie og venner
At jeg ikke har kunnet være sammen med mine børn og børnebørn
At jeg ikke har kunnet se mine venner og familie i det omfang, som jeg plejer
blevet meget hjemme, ikke være i biografen, cafeer, Zoo , bakken restauranter, sportsarrangementer besøg af familie og venner m.m.
At jeg ikke har kunnet ses med venner og familie og ikke kunnet udøve amatørteater som fritidsinteresse
mødes med venner og familie, traditioner og udflugter vi plejer at have. Sværere at se folk der bor længere væk. Udsigt til ferie i dk igen
manglende træning (hold) i mit fitness center
Ikke at se andre mennesker gå i zoo og bio m.m.
Ikke at kunne udøve træning i hold, og ikke at kunne være tæt på børn og børnebørn. Aflyste/afbrudte rejser.
jeg er aktiv i mange frivilligaktiviteter men ingen kulturudbud har været åben og dermed ikke daglig fjollen med kollegaer. jeg har holdt mig hjemme for mig selv og ikke været til koncerter. det går op for mig hvor tomt mit liv er
Ikke at må være sammen med famile & venner
At min fritidsinteresse er aflyst (spiller i en garde). Især fordi jeg synes det er latterligt, at vi ikke kan få lov at mødes 30 mennesker udenfor med fem meters afstand, eller hvor meget de vil have. Vi vil bare gerne kunne mødes og spille musik sammen på en stor græsplæne. Det giver bare ikke mening, når der er så mange andre ting, der må åbne.
At jeg ikke har set mine børn i samme omfang som tidligere
mødes mindre med familie og venner, arbejder hjemmefra
Manglende sammenkomster med venner og familie
Savn til forældrene pga cancer og dermed øget risiko
Ikke mange, da jeg er enlig og pensionist, men savner fx en Tivolitur og en tur i biografen
Manglende mulighed for at dyrke motion indendørs
Stop for sport - både deltager og tilskuer. Familie og venner ikke sammen
ikke at kunne være sammen med familie og venner
Har ikke handlet på samme måde og tider. Har holdt mig hjemme.
ingen sport, ingen fitness, ingen sammenkomster, ingen ølbar
Manglende samvær og nærvær med familien - mest børn og børnebørn.
At jeg ikke kan besøge min familie og venner indenfor og kramme
At jeg ikke må besøge min far, som er dement og bor i plejebolig / at jeg skal begrænse besøg hos min mor, som bor alene i 'ikke-plejebolig'
Aflysning af familiesammenkomster og koncerter
Forhold til alle, tæt på min ægtefælle, krav fra andre om hjælp fra mig
Ikke at kunne være sammen med familie og venner
Rygtræning på hold, og ikke at kunne se min gamle mor
Ikke at kunne mødes med børn,børnebørn og venner
Ikke at kunne besøge mine familiemedlemmer og meget har været lukket
Socialt samvær med venner og familie og jeg har været hjemsendt fra jobbet
Fejring af mærkedage, koncerter, arbejdsopgaver
At man privat ikke kan samles og at man ikke kan komme ud at spise eller se noget kulturelt.
Ikke har kunne have vores børnebørn hver uge
Det er blevet meget mere stressende at handle ind fordi man hele tiden skal passe på og tænke sig om.
Isolation og ingen fysisk social kontakt
Laver intet motion ud over gåture. Mangler det meget
Mere påpasselig over for andre mennesker. Mere håndvask.
Familie sammenkomst og manglende træning
Afstand. Ikke at omgås med nogen. Ikke kramme
Undervisning på Skype og fællesspisning med medstuderende
manglende nærhed med mine udeboende børn
Manglende samvær med familie og venner samt fritidsaktiviteter
at jeg ikke kan invitere mine forældre og at de ikke kan foretage sig nogle hyggelige ting uden for hjemmet
Jeg savner at træne i træningscenter og gå på restauranter
Aflyse rejse og ingen besøg hos familien
Manglende kontakt til børn, børnebørn og nære familiemedlemmer og venner
At der ikke har været amerikansk football
ingen koncerter, ingen restaurant besøg, ingen biograf, men frem for alt for lidt samværd med familien
Det er svært at holde vægten, samt motivere sig selv til at motionere.
Ingen Sportsaktiviteter og ikke forsamlinger på mere end 10. Møder ikke så mange tilfældigt
Overhovedet ingen.... har ikke ændret meget og anser nedlukningen for komplet idoiti
aflyste besøg og aktiviteter med familie og venner
Intet samvær og kram med børn og børnebørn. Ingen restaurantbesøg med venner og naboer.
De manglende stunder med venner og familie
Ikke at omgås venner, familie og kolleger
ingen sportsaktiviteter - ingen venskabs sammenkomster
Manglende mulighed for kulturelle oplevelser med venner
Ikke at kunne mødes med familie og venner
Jeg er musiker. backpacker, og driver Airbnb, så er påvirket på min indtægt på ca 20 aflyste spillejobs. ALT Airbnb er ligeledes aflyst. Jeg skulle en mdr til Asien i April. Alt er aflyst. og det påvirker mit humør i nogen grad!
At jeg ikke har kunne mødes med familie og venner, ikke kunne gå til træning,
Manglende social kontakt med familie, venner og kolleger
Da jeg er single og bor i en anden by end min familie, har jeg været meget ensom og mærket nedtrykthed/mismod
Manglende kram, og manglende muligheder for at besøge/have besøg indendøre.
Ensomheden har fyldt meget og så at man ikke måtte kramme
Har næsten ikke deltaget i sociale aktiviteter
At jeg har været hjemme næsten hele tiden
At man ikke kan mødes med dem man har nær
vi kunne ikke mødes med venner og familie
Savner knus kram og Hyggeligt samvær med nære relationer , da vi kun ses udenfor med de fleste
ikke at kunne være sammen med familie og venner- ikke kunne lave frivilligt arbejde i kulturen og idræt
socialt samvær med kolleger og venner/familie
Ikke at kunne være sammen med sin familie
Hjemmearbejdsplads og manglende fysisk møde med mine forældre, samt knus/kram.
Det ikke at kunne være aktiv socialt i venners lag eller være sammen med familien.
Ikke at kunne være sammen med mine børn og børnebørn
Ikke at se min mor på 91 år plus børn og børnebørn.
At jeg ikke har set min nærmeste familie
At jeg ikke har kunnet være sammen med mine børn og børnebørn!
At jeg ikke kan følge mine impulser og gøre som jeg plejer ift. At være sammen med familie, venner og kolleger, men jeg anerkender at det har været nødvendigt for at begrænse smitten.
Har ikke set min kæreste i 12 uger, da han bor i England, det har været værst
Ikke at kunne ses og kramme med familien!
Den største ændring i min hverdag skyldes at børnenes skole og fritidsaktiviteter blev stoppet, det har givet utrolig meget fritid, derudover at min mand og jeg har arbejdet hjemme fra og ikke meget socialt i weekenderne
jeg har ikke haft gæster, jeg har ikke set min familie, jeg har arbejdet hjemme
At skulle arbejde hjemmefra siden 12. marts.
At man ikke kan ses med nærmeste familie
at kunne kramme mine nærmeste og at kunne låne bøger på biblioteket
Har ikke kunnet være sammen med min kæreste i Holland.
Jeg er blevet bange for at komme for tæt på , og det er blevet en belastning at F.eks handle
at alt er lukket ned og man ikke må mødes normalt med andre
ingen konfirmation og ingen mulighed for at deltage i begravelse
holder os mest for os selv - ellers afstand
Ikke at være på arbejde. At mødes med kolleger og venner
Ikke at kunne ses med min familie og venner indendørs
Kontakt og aktiviteter med mine voksne børn.
Familiefest, samvær med venner og kollegaer
at jeg ikke kan se min familie, da jeg er handicappet og sidder i kørestol,
At jeg må undvære mine børn og børnebørn. At jeg kun kan være sammen med min demente mand.
Ikke at være sammen med børn , børnebørn og venner
Manglende besæg af børn og børnebørn. Manglende Fittnes center , manglende koncerter
at der er nogen der har bestemt at min veninde ikke måtte få et knus nu da hun mistede sin mand folk er SÅ hysteriske så jeg knuser når jeg har lyst ikke noget pjat her
Ingen aktivitet, hverken sport eller socialt
mindre kom sammen med venner og familie.
ingen rejseaktivitet - har lejlighed i Egypten - ved ikke hvornår vi kan komme derned igen
Kan ikke se familie. Aflyst bryllup for min fætters søn. Ærgeligt
Savnet af mine nærmestes besøg. Savner vennernes besøg.
At jeg ikke kan kramme mine børnebørn og familie og ses med dem
mangel på social samvær - at være sammen med mine børn og børnebørn - mangel på oplevelser
Mit arbejde, savner både kolleger og kunder frygteligt!
ikke mulighed for at se bedsteforældre til vores børn
Ikke at kunne være sammen med mine børnebørn og familie.
jeg er selv isoleret. og etr bange for at blive syg
Går ud og handler kl om morgenen el sent om aftenen
Ikke at kunne lave sociale aktiviteter med mine venner såsom gå i biografen og drikke øl i byen
Ikke at kunne være sammen med min familie
Jeg syntes at jeg har ligget meget lavt i terrænet. Jeg har en kone der har arbejdet på intensiv/med covid.
At man ikke kan mødes i ens kirke og møde andre mennesker
At jeg ikke kan træne i mit fitness center
Jeg er 86 år og kronisk syg. Holder mig indendørs med min dejlige mand. Savner tæt kontakt og kram med børn, børnebørn, oldebørn og venner. Ses udendørs med dem i haver og med god afstand. Men det er svært men bedre end ingenting. Nu hvor alting åbner holder vi os fortsat indendørs. Køber alt på nettet. Glæder mig til normale tider. 🤗
Ikke fået besøg.af.børn og børnebørn, venner og familie Bibliotek. Restaurant besøg
Være sammen med andre.og børn og børnebørn.
At man ikke kan være flere samlet, og den manglende mulighed for at være på arbejde
Ikke at kunne være fysisk tæt på familie og venner
Ensomhed - i en måned havde jeg ingen personlig omgang med nogen bekendte.
Hvor meget tid og energi man kan have i overskud de dage mn arbejder hjemmefra. Pendling betyder mere end man lige tror.
Har ikke set mine børn og børnebørn. Har ikke set venner.
Savn af samvær med børnebørn. Savn af mit kor. Savn af strikke- og læseklub
at jeg ikke kan besøge min mor i hendes lejlighed på plejehjemmet og ikke har kunnet hygge mig med mine venner - men det har på den anden side også været godt ikke at have så mange aftaler og istedet passet mig selv - det har jeg nydt
At jeg ikke har kunnet mødes med familie og venner og ikke har fået mit nye barnebarn at se lige efter fødslen
Manglen på kontakt med venner og familie
afsavn af alle de aktiviteter jeg plejer at deltage i. At give mine nærmeste knus og kram, og se mine venner/familie
Ikke at kunne mødes med familie og venner.
ikke at kunne være sammen med familie og venner - ikke at kunne deltage i aktiviteter sammen med andre - mangler det sociale engagement som giver inspiration
Ser ikke rigtig nogen mennesker., holder mig primært væk fra andre mennesker. Krammer ikke, og giver ikke kindkys, eller giver hånd.
Manglende besøg ved venner og familie og ferie-rejser til udlandet.
Manglende muligheder for besøg fra familie og venner
At jeg ikke har kunnet være sammen med børn/sviger og børnebørn
At man ikke har kunnet været sociale på samme måde som tidligere
At man ikke har kunnet ses med de man plejer
Mangler at arbejde som ledsager for en herre med autisme og tage ham med i biffen
Ikke at kunne være tæt på dem man holder af.
At jeg ikke har kunnet se venner og bekendte
ikke at kunne komme på arbejde - underviser små børn
Isolation og frygt for at mine nærmeste kan være smittebærere.
At ALLE aktiviteter, Mht. "messer", og lign. "fritids" aktiviteter, er blevet aflyst
at jeg ikke mødes med mine venner, og i midnre grad omgås min familie fysiskt
At skulle forholde mig til at familie og tætte venner ikke har den samme holdning til at følge myndighedernes anbelinger
Ingen sammenkomster med venner, få udendørs sammenkomster med familie.
Ikke at kunne se mine børn og deres bedsteforældre sammen
Min datter har haft svært ved at nå at passe ponyen ordeligt, og jeg har måtte hjælpe hende. Og så må vi ikke være så meget sammen, og mange ting er blevet aflyst.
Kan ikke besøge eller få besøg af mine børn og børnebørn - og af venner.
savner nærkontakt med min familie... savner harmonikatræf... savner min danseundervisning
Har fået mere ro fordi vi ikke skal så meget
Savnet af samvær og kram med min familie, der bor langt væk.
Jeg er isoleret og savner menneskelig kontakt. Derudover var jeg endelig i gang med at bygge mit liv op efter min søns død. Det er nu gået i stå, da jeg bl.a. ikke må komme i den praktik, som jeg var i opstartet i inden krisen.
Haft skolebarn hjemme i 2 måneder til online undervisning
At skulle blive hjemme så meget som muligt og undgå kontakt med andre
Ikke at se andre familie medlemmer og venner
Den uvished det er ikke at vide , hvad det medfører og hvor længe det hele varer
manglende kontakt med venner og familie samt restaurant besøg
at ikke kunne komme på fodbold stadion eller ud at spise
Den sociale afstand og ensomhed i hverdagen
Mangel på sportsarrangement, koncerter, biografer og restauranter. Forsamlingsforbudet har betydet mangel på familiearrangementer.
ikke at kunne flyve til usa, hvor min søn bor.
mødes ikke længere fysisk med familie og venner og kan ikke rejse til vores planlagte destination
Lukning af Vores Netværk i Odder, hvor jeg brugte meget tid for psykens skyld.
At jeg ikke har kunne se min nærmeste familie

For nogen mennesker får begivenheder som coronavirus pandemien betydning for hvordan de opfatter sig selv og deres tilværelse - på godt og ondt og for andre kan begivenheder som coronavirus pandemien opleves som et vendepunkt i tilværelsen. Vi er inte
Mit liv er forholdsvis uændret som småbørnsmor ( isolation hjemme) og arbejde som sygeplejerske
Har undret mig over, så tankeløse nogle mennesker er. Finder det tankevækkende, at især mange "af anden etnisk oprindelse (måske især muslimer) synes at være totalt ligeglade med myndighedernes råd og advarsler!!
Døden har altid ledsaget mit liv, men skrøbeligheden af menneskeliv er blevet klarere
Jeg har fundet ud af, at man nemmere end jeg troede kan tilpasse sig ekstraordinære situationer, og at man kan leve et fint liv med "mindre". Samt at jeg har været mindre stresset over at gå glip af sociale begivenheder.
At vi får afdækket handlinger som vi kan lære af , med hensyn til fremtiden
Jeg tænker mest at jeg håber alt bliver normalt igen.
Jeg elsker mit arbejde og blev rigtig trist over, at jeg ikke kunne udføre det. Jeg kunne finde måder at få kontakt til andre mennesker og andet end arbejde at bedrive tiden med, men jeg kan ikke erstatte følelsen af meningsfuldhed, jobbet giver mig.
Jeg er blevet akut bevist om hvor ensom jeg er
Mit liv bliver bedre, når vi igen må være sociale.
Har ikke haft så stor betydning, bare at én bestemt handling fra mange (at blive hjemme) kan få enorme konsekvenser for økonomien osv, samt at fremtiden altid er usikker
Har begrænset min personlige udfoldelsesmuligheder
At jeg har for travlt i min normale hverdag
Det er en sygdom som alle andre. Menneskeheden skal nok komme gennem den.
Det har hejst flaget at mennesket ikke er herre over alle situationer.
Min erhvervsmæssige branche er i knæ, så der er stor usikkerhed omkring fremtiden. Overvejer at bruge mere tid med familien og gå ned i arbejdstid.
Har haft mindre stress i mit liv, og det har været motiverende til at ændre nogle ting og få bekræftet andre.
Den har fået mig til, at værdsætte livets muligheder mere og værdsætte friheden, som man normalt har.
en tanke om at hvis jeg nu bliver syg af C hvad så ??? det gør jeg nok ikke MEN hvis nu jeg må nok hellere spritte mig af og følge anvisningerne. for jeg vil ikke blive syg. Det ville jo være kedeligt hvis jeg døde lige nu
der vil være negativ konsekvenser for os, økonomisk
Justere livet efter forholdene og udvise rettidig omhu
At verden er mere skrøbelig, og at der er andet end mørke kræfter derude, der kan gøre os ondt.
Vi er påpasselige. Ellers ingen ændring i vort liv.
På den korte bane: aflyst ferie, ellers ikke-. På længere sigt lidt bekymret om alt bliver "normalt" igen.
Jeg er blevet bekræftet i, at jeg nyder mig eget selskab og hviler i mig selv.
Ikke ret meget ændring, men er blevet klar over, hvad mine sociale relationer betyder for mig.
Jeg er ked af ikke at se mine børn og børnebørn så ofte - jeg føler at NU er tiden ved at være til at skulle se min dejlige familie igen.
Jeg har altid vidst, at håndhygiejne er. Intiga, men nu meget mere
Tænker mere på hvad der er vigtigt i livet
Når man er 74 og i højrisikogruppen passer man ekstra godt på sig selv
Håber vi alle kommer fornuftigt ud på den anden side, og de der har behov for hjælp, får den
Det har ikke forandret særlig meget, andet end at jeg føler mig lidt mere stresset i forhold til skoleopgaver og forventninger til mig selv
Coronavirus har ikke ændret tankerne om mit liv - det handler om at vide, at der er en udløbsdato på livet - det tænker jeg over, men det gjorde jeg også før coronavirusset kom
Man kommer da til at tænke mere over, hvordan man er som person, hvilket liv man vil leve og hvirdan dette kan opnåes
Mine tanker er ikke forandret særligt, mit ude liv er bare sat på pause. P.g.a. De sociale medier er kontakt jo ikke udelukket, jeg hjælper stadig folk med slægtsforskning, jeg kan bare ikke møde dem personligt i disse dage. Mine børn Og jeg har gået tur i skoven med mine børn. Mit indre liv er det samme.
Ikke ret meget er anderledes, har gået på arbejde som normalt hele perioden. Lader mig barn blive i bilen mens jeg handler
Jeg er blevet mere klar over, at det er vigtigt at prioritere mine venskaber
Det har haft stor betydning fordi jeg er gravid med vores første barn, og det er slet ikke sådan her jeg havde forstillet mig det skulle være
Jeg føler lidt jeg har mistet meningen med tilværelsen, alt står stille, og jeg ved ikke hvad jeg skal tænke for fremtiden længere
Der har været overvejelser om hvad man har udrettet
Synes det er gået for meget op i afstand og håndsprit - folk burde bare tænke sig om og så leve videre normalt det er jo kun meget svage og gamle mennesker der et udsatte, så må de jo lige vurdere selv om de skal blive væk fra samfundet for deres helbreds skyld
Bekymret for min hustru, som har KOL. Ikke at kunne have besøg af børn, børnebørn med familie. Har fået MEGET mere mistro til regeringen og sundhedsmyndighederne
I starten af nedlukningen faldt der ro på og folk begyndte at have tid og ro til øjenkontakt og at hilse. En dejlig tid.
Ingen betydning. Jeg har en normal hverdag og været på arbejde som vanlig.
Jeg har taget det “oppefra og ned” det eneste jeg har været bekymret for er min eksmands helbred da han kun har 20 % lungekapacitet. Ellers har jeg mest været optaget af min personlige tragedie at min barnebarn døde af en sjælden genfejl 1. Dec. Og jeg har arbejdet under hele coronakrisen, da jeg er i sundhedsvæsenet. Og jeg bor i Nordjylland hvor der har været meget få tilfælde af corona.
Det sætter i hvert fald ens tilværelse i perspektiv, og jeg kommer til at sætter større pris på alt det jeg ellers kan komme til at overse i min hverdag
Jeg er begyndt at sætte større pris på mine relationer
Det har ikke betydet så vanvittigt meget. Jeg har affundet mig ret godt betingelserne, har tilpasset mig og har nydt tiden. Det har næsten givet mig dårlig samvittighed.
Min viden om hvor vigtig social kontakt er for mig er blevet bekræftet, Endelig er det svært at skulle være sammen med en kronisk syg ægtefælle, som ikke har haft mulighed for at kunne komme i aktivitetscenter under kommunen.
Vi skal være bedre til at passe på hinanden.
Det skulle ske, næsten 100 år er gået, den slags er som en bølge, det kommer altid igen, spørgsmålet er blot hvornår
Større taknemmelighed og fokus på sundhed
Jeg lå i skilsmisse lige op til Coronaudbruddet - Måske pga. begrænsningerne pga. Corona, har jeg nu reddet mit ægteskab
jeg mistede mit job kort før nedlukningen af danmark. jeg havde gode muligheder for at finde nyt job. efter nedlukningen har det været umuligt. det har været overordentligt svært at kapere og jeg har været ked af det.
Ingen indvirkning da det blot er en sygdom. Nogle bliver ramt, andre ikke.
Det er gået op for mig, hvor vigtigt det er at passe på sig selv. Man har det faktisk rigtig godt med at bremse op og ikke have planer hele tiden.
Jeg er blevet mere taknemmelig for min hverdag og for at opdage, at jeg normalt fylder min hverdag med ting, jeg nu savner.
Jeg oplever mit liv som vigtigt. Corona-pandemien har været en god anledning til at overveje, hvad det vigtigste er for mig, og hvordan jeg ønsker at leve
Er gået op for mig, at jeg har det ret godt i mit eget selskab og ikke behøver sociale relationer konstant, som så mange andre.
Jeg ser kun min datters familie og savner min søs familie. Det gør min kone og mig selv triste
Opdaget at jeg er et meget socialt menneske
Overskud af tid til hjemme projekter og planlægning af nye uden iværksættelse.
Ikke nogen ændring. Jeg kan godt lide at være alene af og til så det har ikke været så svært
Den har ikke haft betydning, andet end at jeg overvejer mere, hvad jeg kan gøre for at forhindre at de mere sårbare ikke bliver påvirket af det at blive smittet.
Har fokuseret en del på hvor ensomt livet kan blive i sådan en situation, når man er vant til at være meget udadvendt.
Ensomhed og frustration har påvirket mig
Jeg tænker meget over hvornår vaccinen mod Corona kommer. Jeg har flere sygdomme Og er angst for at blive smittet. Tror aldrig vores samfund bliver som det var, hvilket ikke behøver at være dårligt.
Mere påpasselig og haft mere ulængelse efter udlandet
Den har ikke har nogen reel indflydelse.
Det er et irriterende bump på vejen som bare skal overstås så verden kan blive normal igen.
Jeg lider af personlighedsforstyrrelse og depression, og pandemien har betydet en forværring af min psykiske tilstand. Jeg føler mig endnu mere ensom og opgivende og har svært ved at finde mening med tingene, da jeg også har endnu mindre at stå op til end før.
Atter en bekræftelse på livet. Tilværelse kan ændre sig på et split sekund.
At vi skal være taknemmelige over der ikke er nogen af vores familie og venner, der er ramt økonomisk og ikke er blevet fyret.
At hvor lidt tiltro folk har til videnskab, og at klima ikek får samme holdning
jeg tænker ikke på det kun når jeg ser nyhederne
Jeg har opdaget, at den nedsatte mængde af informationer, igangsættelse af nye initiativer og møder bekommer mig godt, så jeg er mindre stresset
Mangel på sport, mangel på social samværd og generel stresset mht. studie og min økonomi
Nu ved jeg (måske) hvad der slår mig ihjel, jeg ved bare ikke hvornår.
Mit liv er uændret bortset fra kontakten til mine kære
Særlig fokus på andres adfærd og hvordan undgår jeg mest muligt smittefaren.
Hvor vigtig samvær med min familie og venner er og hvor vigtigt det er at nyde dette samvær. samt at det er vigtigt at hjælpe mine venner i udlandet, der er hårdt ramt at Covid 19 i deres lande
Frygt for sygdom rammer familien. Døre relationer tæt på. Bedsteforældre og vores børn har mindre tid sammen
Jeg har haft for travlt med mit arbejde til at tænke over det spørgsmål.
Jeg sætter mere pris på mine nære - både venner og familie. Jeg sætter mere pris på de stunder vi kan have sammen, det sociale samvær, når det bliver fjernet for en.
Ja i en vis grad. Jeg har fået (øget) fokus på mine valg/fravalg af socialt liv til hverdag (altså før corona), da det, at jeg ikke føler nogen væsentlig udefra påført indskrænkning i forhold til, hvad jeg selv har valgt, sættes i relief af det helt enormt "opblæste" problem, som det præsenteres i pressen og "den almindelige", offentlige stemme.
Ikke umiddelbart, måske givet bedre mulighed for at se indad
Jeg har fået usunde vaner både mentalt og fysisk. Såsom en forskruet døgnrytme, der oftest skyldes et større tankemylder om aftnen/natten. De tanker, man normalt helst ikke at mindes om, kører på repeat, og meningen med mange ting og en selv og ens tilværelse i forskellige arenaer bliver der sat spørgsmålstegn ved. Understimuleringen kan altså tydeligt mærkes.
Corona har forringet mit studie, og jeg ser ikke min familie hvilket er trist
Krisen har fået mig til at være mere taknemmelig over livets små velsignelser. Den har fået mig til at værdsætte menneskerne omkring mig mere og jeg er nu mere bevidst omkring deres betydning i min tilværelse. Den har fået mig til at sætte pris på mit helbred og det at keg har tag over hovedet, mad på bordet og en kærlig familie. For andre er karantæne nemlig ikke lig med en sjov eller rar tid. Jeg synes generelt den har fået mig til at stoppe op og vurdere hvad der er vigtigt for mig at prioritere, når en alvorlig sygdom truer mig, min familie såvel som resten af verden. Jeg er mere rolig omkring den noget så stressede hverdag jeg er havnet i, da jeg også har fået øjnene op for hvor vigtigt det er at passe på sit helbred, både fysisk og mentalt.
Det har betydet, at mit bryllup måske skal aflyses/flyttes. At min praktik på en eller anden måde har været lidt ubrugelig og ligegyldig (1,5 måned ud af 5 måneder ude i feltet. Resten hjemsendt)
Jeg er dybt afhængig af nærvær fra familie og venner. Jeg kan ikke leve og fungere i et nedlukket samfund hvor social distancering er normen. For mennesker er skabt til socialt samvær og nærvær. Uden det bliver mennesket deprimeret.
fremtiden med cv19Forsvinder den, eller bliver cv19 i verden for altid
Det har haft en mindre betydning for mine tanker som 72 årig om fremtiden.
Jeg har levet livet. Har sørget selv at være aktiv, på forskellig vis
Lærte måske lidt mere om, hvordan jeg lever alene - ellers ikke den store betydning
Vi har været tvunget til at sætte mange ting på standby og. Vi er kommet til at nyde virkelig meget at tage det roligt og lade weekenderne forme sig ud fra hvad vi har lyst til med vores børn og ikke alt det vi skal rende til!
Bekymret for at man kan være rast smitte vej og være grund til at man mister de syge og svage i familien og omkreds samt bekymret for landets økonomi
Jeg er blevet meget bevidst om, at jeg ikke vil dø af denne sygdom
At vi kloge mennesker kan blive sat til vægs af en lille bitte klump DNA/RNA har vist vores sårbarhed.
Jeg er begyndt og værdsætte mit liv og det jeg kan meget mere. Fordi jeg har fået tid til og reflektere over det, imens danmark har været lukket ned
Tristhed over ikke at kunne gøre de ting jeg godt kan lide (være sammen med folk)
Som krigsveteran har jeg været i flere håbløse og farlige situationer - dette har præget mig positivt også under denne krise
er ret bekymret hvordan fremtiden vil se ud
Jeg tror det er sundt for mange at geare ned og at der er ting man ikke kan og bliver tvunget til at se indad. Jeg er et meget introvert mennesker der elsker at være hjemme, så det har ikke haft den store betydning for mig. Tværtimod har jeg følt det befriende ikke at skulle have nogen aftaler.
Jeg er mest bekymret for fremtiden og om jeg kan finde et job
Ingen særlig betydning jeg har været på arbejde og hverdagen har stor set været normalt
Den har ikke haft den store betydning, den har måske fået mig til at tænke alternativt i forhold til dagligdagen med socialearrangementer, motion og indkøb
Som pensionist synes jeg ikke pandemien har forandret min dagligdag ret meget. Dog er manglen på social kontakt meget mærkbar
jeg vil gerne frem over bruge mere tid/ energi på mine nærmeste
Var i forvejen i krise i mit liv, så det var rart at hele verden pludselig også var i krise.
Jeg kan sagtens leve hjemme uden at skulle købe alverdens ting hjem, eller konstant være på udflugt
synes ikke det har indflydelse på mine tanker om mit liv.
Har set positiv på nedlukningen. Det har givet mig mulighed for at være sammen med mine børn på en anden måde. Der har været mere nærvær og vi har lavet hyggelige aktiviteter, som vi nok ellers ikke havde gjort i samme omfang. Det har gjort mig glad og stolt på en måde. Har følt jeg skulle lære vigtig viden videre til mine børn og beskytte dem mod den farlige virus.
Sygdomme / epedimier kommer og går - er bare ræd for at Mine nærmeste og Jeg selv skulle blive smittet ;o)
At blive fanget bag lukkede grænser i et land, der ikke er mit, langt fra min familie og uden at vide, hvornår/om jeg ville se dem igen, har fået mig til at forstå, hvad det virkelig betyder at bo i et andet land. Prisen er uacceptabelt høj, så selvom jeg har boet i DK i årevis og er rigtig glad for mit liv her, overvejer jeg at flytte tilbage til mit hjemland. Mit liv der ville være noget mere besværligt end i Danmark, men jeg ville være tæt på de mennesker, der betyder allermest for mig. Jeg tror ikke, jeg kan blive i DK efter pandemien.
Det eneste der er sikkert her i livet er "death & taxes"
Jeg er blevet mere bevidst om at vi ikke kan spå om fremtiden, og at vi derfor ikke kan planlægge den. I stedet skal vi blot sørge for at være modstandsdygtige over for uventede situationer. Dette gælder både menneskeligt og samfundsmæssigt.
Den eneste betydning denne krise har haft for mig er, at jeg har indset hvor "dumme" vores regering er. Undskyld. Men de lukker ALT ned uden at tænke på konsekvenserne både økonomiske og menneskelige. De har bragt vores land i en større krise en finanskrisen. De gik i panik og viste ikke hvad de skulle stille op og tog en alt for hurtig beslutning. de lukker for alle fitness centre og fritidsaktiviteter og ligepludselig har de også lukket for udendørs træning og legepladser. NU LUKKER vi landet op igen, og en af de "gode" ting er at vi åbner for at kunne gå på vores lokale og få en bajer.. Det er dejligt. For her kan vi ikke smitte hinanden. De åbner for storecentre. Men kan vi få lov til at komme ud og træne eller dyrke anden form for indendørs sport? nej. Eller en god bajer og smøger på stribe. Flot.
Måske er alt det man laver i virkeligheden ikke så vigtigt
Det har ikke ændret meget på, hvordan jeg ser på tingene. Jeg gør mit bedste for at leve op til retningslinjerne, men mit liv er meget indendørs i mit hjem alligevel. Derfor har jeg faktisk nydt, ikke at skulle ud hele tiden og fare rundt. Det har været rart at kunne slappe af og tage en pause, selvom det også inderst inde giver mig lidt skyldfølelse at vide, jeg er så heldig at kunne det. Andre er ikke ligeså heldige jo, eller er helt alene, eller bliver syge eller er meget påvirkede økonomisk. Det gør at jeg er mere opmærksom på, hvor godt jeg har det. Jeg har også indset, at udadvendte mennesker nok har det meget værre end mig. Deres hverdag er hård for dem, uden kontakt til andre - men det er også lidt rart at leve i en verden, hvor introverte har det godt, og ekstroverte ikke længere styrer alt! Nu ved de hvordan "vi" introverte har det, når vi i hverdagen skal igennem en masse ting...
Ingen forskel. Er bare forsigtig angående nærkontakt.
Jeg er 80 og har forskellige skavanker.og hører til gruppen af særligt udsatte. Hvis jeg smittes er risikoen for at jeg ikke overlever 25%. Er derfor gået i selvisolation indtil der kommr en vaccicne. Det er surt at skulle isolere sig i et år eller mere. Selv om jeg er stoisk overfor de tilskikelser,. som man bliver udsat for påvirker det een både fysisk og psykisk.
... er blevet bevidst om hvor stor betydning det fysiske møde mellem mennesker har. Og glæden ved oplevelser i store forsamlinger
Er bekymret over hvor let det er at indføre totalitarisme. Jeg har ikke lyst til at leve i et samfund, hvor staten bestemmer alt
Har haft større frihed til at gøre tingene når og hvordan jeg vil
Har skabt en konstant tankestrøm og om det er det rigtige jeg gør
Det har mindet mig om, at vi skal sætte pris på det liv vi har og alle de muligheder vi har - for det kan forsvinde lige pludselig.
At jeg skal lave mere når jeg har muligheden
Det har ikke været et vendepunkt i min tilværelse
Har ikke ændret holdninger eller synspunkter iht. mit liv.
Det er gået op for mig hvor lidt der skal til at lukke et samfund og fuldstændig stoppe udviklingen og hvor lidt kontrol den enkelte har over det
Fatalisme, begrænset social kontakt, samhørighedsfølelse, glad for at være dansker, fokus på væsentlige ting
Det er naturligt med sygdomme og vira. Det er en sjælden tid, mens kal overstås
Det for en til at tænke at man skal leve i nuet
Irritation over hysteri; følger som altid sund fornuft
Man har ihvertfald haft mere tid end normalt til at tænke over sin livssituation - på både godt og ondt! Jeg står personligt overfor at skulle træffe en række vigtige beslutninger i mit liv og alt usikkerhed omkring corona, job, sundhed gør det ikke nemmere ihvertfald. Derudover har jeg oplevet 3 meget svære personlige tragedier hvor man sædvanligvis godt kunne have brugt dagligdagens distraheringer til at komme nemmere igennem dem fremfor at kunne svælge for meget i dem.
Mit arbejdsliv betyder mindre end antaget
Man lærer nye måder at gøre tingene på - man finder også ud af at man har taget mange ting for givet
Nej ikke specielt har altid tænkt på hvor godt vi har det DK
Jeg synes at det for én gangs skyld har været til fordel for mig at være introvert. Jeg har kæmpet markant mindre med konsekvenserne af Corona-krisen end mine mere ekstroverte familiemedlemmer og venner.
Jeg er blevet mere opmærksom på at jeg har truffet de rigtige valg ift min familie - om at bosætte os på landet tæt på familien med en god work/life balance
Jeg er ked af ikke at kunne være sammen med børn og vener - er glad for at jeg har en rask kone - men savner også foreningslivet
Tanker om at være single - frygten for at være alene i livet. Særligt det at blive gammel og ensom
Jeg har haft meget mere tid med familien
Den har da nok gjort, at jeg i højere grad har tænkt over, at jeg er single og dermed ikke har en, jeg deler min tilværelse med.
Bor alene efter skilsmisse og oplever nu virkeligt hvad det betyder at være alene og især fordi man hører fr alle dem som er 2+ i hustandene, hvordan de rykket sammen...det r hårdt
Den største betydning har været, at jeg har haft svært ved at få job og tjene penge. Socialt har det kun haft en lille omkostning. I mine overordnede tanker om livet ingen indflydelse.
Hvor lidt man kan regne med folk hamstre, til trods for der blev sagt man ikke skulle
Jeg skal passe på da jeg er kritisk syg Og kan dø af Corona og min datter risikere st miste sin mor
Er nået til en alder, hvor jeg ud over at passe på, savner samværet med familie og venner, og følger med, altså observerer lettere fattet og med en vis sindsro i forhold til egen fremtid. Men har meget bange anelser for fremtiden for næste generation og samfundet som helhed, ikke mindst økonomisk. Ser desværre også en fremtid med endnu mere afstand mellem "anden etniske oprindelse" og "os andre", set i lyset af den store forskel grupperingerne har haft i respekten og virken mod Corona.
Jeg er ikke før blevet påvirket af noget historisk. Især i starten virkede den her situation nærmest apokalyptisk.
Det har ikke ændret på min opfattelse af andre mennesker, mig selv eller samfundet.
At mit liv er værdifuldt. Alles liv er værdifulde. Alles liv tæller med i regnestykket. Vi skal være bedre til at inddrage folk. Coronapandemien har gjort os til individer, hvor vi ALLE er afhængige af hinanden. Førhen var det meget jobcentrene, arbejdspladserne (Specielt den øverste leder), lægehusene osv. Som var dominerende. Nu efter Coronapandemien er under kontrol i Danmark, så opdagede vi, at INGEN var ophøjede over andre. Vi havde alle sammen samme restriktioner og retningslinjer. Det håber jeg, at folk lærer af. Rig som fattig mistede livet. Rig som fattig overlevede. Og vi skal nedbryde den ulighed, som der er i dag, for ham i hus nr. 23 på Strandvejen kan også blive hårdt ramt af en sygdom eller en krise. Selvom han måske er en velhavende mand. Nedbryd uligheden og få sat en mur op for de virksomheder, som sidder i skattely.
"coronavirus pandemien" skal i ét ord, eller i det mindste skal der være en bindestreg
Jeg værdsætter relationen til mine nærmeste mere
Det har skabt et ønske om mere nærvær med min familie. Værdsætte min familie og position i livet
Jeg hr nydt den ekstra tid med min familie
Det har været nogen lange dage og hårdt at se positivt på tingen
Det er ikke rigtigt påvirket min opfattelse af mit liv eller livet generelt. Det er simpelthen en krise som vi desværre skal igennem. Måske er det en test fra Gud (jeg er religiøs) eller Guds måde på at få os tættere på ham ved eks. at bede til ham.
At hvis jeg får sygdommen så er det okay. Vi får den alle på et tidspunkt og spørgsmålet er bare hvem der får den gode og hvem der får den dårlige gren af Covid-19. Accept af sygdommen. Jeg er introvert, så at være hjemme er lige noget for mig men vi er ikke generte/sky - altså vi vil gerne ud når vi har lyst og ikke være tvunget hjemme som mange misforstår.
Det har givet mig tid og overskud til at konfrontere problemer, som jeg ellers ville have skubbet væk. Tror det har gjort gavn for min fremtid
Det gar givet mig tanker om, hvorvidt jeg har levet mit liv rigtigt - er jeg med til at gøre en positiv eller negativ ændring i andres liv, både i forhold til at være potentiel smittebærer men også generelt medmenneske
At man godt kan undvære store sammenkomster og restaurant besøg
Det har haft den betydning at jeg har følt, at Danmark virkelig har stået sammen, og jeg har følt sig som en stor del af et stærkt sammenhold
Der har vist sig andre mindre stressende måder at leve på. Jeg anser overdnet corona for en positiv oplevelse men jeg har heller ikke haft selve sygdommen tæt inde på livet
Hvor kommer det til at påvirke min fremtid oc verdens fremtid
Passer på mig selv , men tænker der er ikke noget at gøre ved det hvis jeg bliver Smittet
Bare mere tid til mig selv og mine tanker
Blevet mere ensom og har har brug for venner omkring mig
Ingen ændring. Kun at gamle mennesker er dårlige til at følge myndighedernes råd
Jeg tænker mere over at værdsætte dem omkring mig
Jeg har fået mere fokus på, hvilke personer, jeg gerne vil have i mit liv og hvem jeg ikke vil.
Det har givet mig flere bekymringer og gjort mig mere forsigtig
At vi skal værdsætte den tid vi har sammen med dem vi holder af.
Det er gået op for mig hvad der betyder noget i min hverdag.
Nok mest pga. uvidenhed er vi kommet for meget ud af global økologisk harmoni.
Jeg sætter mere pris på de ting jeg kan gøre, før pandemien kom
Famile. Og nærværet har fået større værdi
Refleksioner om man burde arbejde mindre og være mere sammen med sit barn
Jeg har et andet og større problem end corona, så corona fylder meget lidt i mit liv. Jeg fatter ikke hvorfor andre jamrer så meget over de ændringer coronaen har medført . De skulle bare vide hvad jeg har at slås med.
Jeg er blevet bekræftet i at min måde at leve på er ok
Jeg har ikke tillid til de øverste ledere. Vi bevæger os mere en i en totalitær stat. Jeg er blevet meget mere kritisk hvad andre siger og ikke bare gør hvad andre siger jeg skal bare fordi jeg skal uden grund. Og så ved jeg hvad det er jeg har lyst til og hvad andre siger jeg skal.
Min tillid til folketingspolitikerne er fortsat meget lav. Min hverdag er, som den plejer (bort set fra den - fortsat - trivielle, ukritiske og sensationelle nyhedsdækning og - formidling).
Jeg har knoklet på arbejdet under hele Corona krisen, så har ikke haft så meget tid til at reflektere netop i denne tid. Men jeg ser det som et wake ip call til menneskeheden ift misbrug af naturens ressourcer og manglende respekt og kæren om at tage vare på vores natur. Og tror ikke at der kunne have opnået så stor forståelse for nødvendigheden af ændring af vores måde at behandle naturen på, hvis ikke vi var blevet presset så voldsomt som vi er. At langt de fleste fly har stået på landjorden, var ikke sket hvis ikke denne pandemi havde hærget.
Mit liv var kedeligt før coronavirus og er det stadig nu, og jeg er blevet mere depressiv over min tilværelse end før. Jeg laver de samme ting nu, som jeg gjorde før krisen, hvilket ikke har gjort min mening om mig selv og livet bedre..
I min høje alder gør jeg mig ikke tanker om mit liv. Tager det som det kommer fra dag til dag
angstfyldt på grund af kronisk lungesygdom, er jeg bange for smitte. Havde en virus på lungerne i dec 19, og det var slemt nok.
Det er gået op for mig, at penge og karriere ikke er så vigtigt endda. Vi har så travlt og løber så stærkt, men glemmer de vigtige ting i livet, såsom familie og sjælero.
Har brug for mere social stimuli, ellers begynder jeg at blive lidt skør
Har givet mig en god forståelse, af hvor sårbart vort samfund i virkeligheden er.
Jeg trives fint uden mange mennesker omkring mig
Det har ikke påvirket min tilværelse. Arbejde, familielivet er kørt videre som normalt.
Har haft en langt mindre stressede hverdag, hvor jeg har tilbragt mere tid sammen med familien og har fået ordnet en masse ting som jeg ellers normalt ikke ville gøre. Samtidig har det også været enormt svært ikke at have den sociale fysiske kontakt som man havde før og ikke kan ses med venner og andre familiemedlemmer
Jeg er lukket inde pga idiopatisk lunge fibrose
Vi er nødt til at ændre være tilværelse og den måde vi omgås på. Desuden er det meget sigende den indflydelse det har haft på miljøet. Det er en øjenåbner vi må handle på
Ingen betydning for mig personligt. Formemmer, at jeg nok i fremtiden vil bruge færre penge (uden at jeg ved hvorfor)
At vi ikke selv er herre over alting ...
Ikke ret meget. Jeg har arbejdet som jeg plejer. Det eneste er vores ferie, fitness og ture til Tyskland
Den har ikke haft den store betydning på det område. Jeg har tidligere været i livskriser, som blev vendepunkter for mig.
Jeg arbejder som sygeplejerske og pandemien har overbevist mig om, at jeg ikke længere vil være sygeplejerske, når jeg skal udsætte mig selv og min familie for smitte for en latterlig lav løn.
Jeg lever mit liv stort set uændret. Corona er en virus vi kommer over. Om et par år er alt som før.
Ingen indflydelse på min eksistentielle position
Være bedre til at passe på os srlv og his
Det har skabt mulighed for mere nærvær med børn
Der er dejligt mere tid og ro i hverdagen, da jeg arbejder mindre. Det har stoppet nogle planer, som jeg håber på snart at kunne genoptage efter endt nedlukning.
Jeg tænker at vi kan lære en del af de erfaringer vi har fået under pandemien. Så mere hjemmearbejde, påvirkning på miljø, generet sundhed og vores egne tid og prioritering.
Det er blevet mere klart hvor skrøbeligt hvores demokrati er
Min studie situation og job muligheder er nok blevet forringet
Blot bekræftet at leve fuldt ud - ingen kender dagen i morgen.
Jeg motionere mere og tænker mere på hvad der er godt for mig
Min første tanke var, hvor er vi sårbare, når en virus kan lukke det meste af verden, det giver giver noget at tænke over.
intet specielt - kun hvor sårbar hele vores økonomiske samfundsorden er og at vores velfærdssamfund er forbrugsbaseret/-afhængigt
At når alt kommer til alt, så er menneskene små og kan ikke styre alt. Er som dansker meget bevidst om hvor privilligerede vi er. Men også en nation af snotforkælede børn og forældre når man næsten dagligt skal høre på hvor synd det er for unge at de ikke skal opleve at kaste med karameller eller køre i studenteroptog efter afslutning. Eller komme tilbage på efterskole. Alt imens hele familier sidder i isolation i små lejligheder og mennesker dør som fluer i andre dele af EU og verden. Det har været virkeligt kvalmende.
Svære overvejelser vedr min fremtid efter endt uddannelse
jeg har været ked af det pga manglende social kontakt
Man rykker mere sammen i familien. Og bliver mere opmærksom på en håndhygiejne
Ikke væsentligt, jeg er generelt meget introvert, så det er mere en blessing end en curse
Mere taknemmelig for de små ting, mindre forbrug
Jeg føler ikke, at det har haft den store betydning. Det et ikke noget, som indflydelse på mine tanker om mit liv generelt.
Er bange for at blive alvorlig syg, da jeg er i risikogruppen. Bekymret for at blive fyret pga jeg ikke er på arbejde
der er ingen forskel fra før pandemien og nu
P.g.a. helbred er jeg i karantæne, da evt. infektion vil kunne få fatale følger
Det har fået mig til at nyde mit eget selskab mere og tage det én dag ad gangen. Man finder en fornyet ro og har ikke længere dårlig samvittighed over ikke at deltage i alle mulige arrangementer
Det har givet mulighed for at stoppe op og få stresset af. Man har fundet ud af de ting der betyder noget i livet
jeg mener at influenca er noget der komme og som forsvinder .
først kom ensomheden - så muligheden for at reflektere over hvad nu hvis... jeg er 84 år og har småskavanker... så det betød nok mit stop hvis jeg blev syg. Men jeg stoppede derfor delvis op - men fortsatte at tale med 'mange' folk' men på afstand
Jeg nyder den tid jeg får lov til at bruge derhjemme mere. Jeg har knap så meget stress over at skulle tideligt op for at cykle på arbejde eller lignende.
Ingen væsentlig. Men trist over, at der har vist sig (trods alt) så mange, der er ligeglade.
Har været mere ensom end jeg plejer at være
Det er svært at forklare uden at det bliver en hel roman
Da jeg er blevet 75 år gammel og er i god stand, ikke syg, er jeg nu overbevist om at G-d eksistere.
Ingen særlig betydning - jeg betragter sygdom/død som en naturlig del af og afslutning på livet (som jeg i alt væsentligt har nydt og glædet mig over!)
Jeg har genovervejet mange af de valg jeg har taget i livet, men der er ikke sket en egentlig ændring.
Lidt mere ensom, da man ikke kan være i foreninger
har været mere bekymret for min økonomiske uafhængighed
Jeg har ikke ændret tanker om mit liv, der er blot enkelte ting som er sat på standby til krisen er overstået
Vi har ikke 100% kontrol over tilværelsen
Jeg er begyndt at overveje, om det er forsvarligt at få børn
Der skal ikke så meget til før det hele kan gå galt. Så vær glad og nud
Jeg har taget på, job tilværelsen er blevet værre da folk ikke ansætter nye. Har drukket meget alkohol og det er gået ud over dem jeg elsker. Jeg er blevet mere doven og træt. Hverdagen er et stort repeat hver dag. Træningen mangler jeg
Ingen ændring - man skal fortsat nyde og sætte pris på nuet, ingen ved hvad morgendagen bringer.
Mit liv er lige så elendigt som det hele tiden har været og jeg frygter for hvor rædselsfuldt det bliver når landet åbner igen
Føler mig ikke meget påvirket af den nuværende situation siden det kun har varet få uger. Lidt mere stress skyldet nye situationer.
Der her ikke været den store ændrig, da jeg i forvejen er meget syg med anden sygdom.
Den har fået mig til at overveje hvordan man bedst fylder de huller ud i hverdagen, der opstår man bliver begrænset i sine vanlige aktiviteter.
Gør det du har lyst til, mens tid er. Se de mennesker, du holder af.
Det sætter da klart tingene i perspektiv, men har ikke ændret noget eller tænkt specielt anderledes
Pandemien har gjort mig angst for at blive smittet, da jeg har en myelomatose-ramt mand, som ikke vil kunne tåle at blive smittet. Og jeg har tænkt meget over, hvad der vil ske, hvis min mand døde af covid-19. Vi kæmper en kamp for at min mand lever længst muligt, så det vil være ubæreligt, hvis covid-19 skulle blive årsagen til hans død.
Mere fokus på generel fornuftig oorelse når jeg er syg og hvordan jeg er i kontakt til andre. Tager ikke så let på andres sygdom længere som jeg har gjort
Jeg har været langt mere presset pga. hjemmeskole med mine to yngste, da deres far ikke lever op til sin del af ansvaret. Det gør han heller ikke ellers, men det har været tungere end når de er i skole. Dette har til følge, at jeg føler mig endnu mere utilstrækkelig og får flere/stærkere selvmordstanker.
Jeg er generelt af den opfattelse at vi er meget heldige over at bo og leve i Danmark, Det kommer rigtig til udtryk nu hvor vi har coronavirus. Vi har det så godt her i lille Danmark. Livet er dejligt og skal leves.
Jeg har været meget bekymret for at få corona-virus selv, men har også været meget bekymret for andre, især i lande med åbentlyst totalt tåbelige ledere, såsom Trump i USA, Bolsonaro i Brasilien og Lukashenko i Hviderusland.
Jeg tænker meget på at være mere sammen med andre mennesker.
Ingen forandring har hele tiden men at mennesker skaber sin egen undergang Penge betyder for meget
Ikke nogen særlig ændring, dog bevidsthed om savnet af social kontakt med andre
Staten har ødelagt nogle af mine muligheder, ved at lukke privathospitalerne unødigt ned i 1 måned. Det kan jeg ikke tilgive og det har konsekvenser for mit liv i alt fremtid.
mit liv kan styres af andres uansvarlighed
Jeg har mærket hvor vigtig der er at være sammen med venner og familie, og modsat længes jeg Også efter En hverdag, hvor min ægtefælle ikke er der hele tiden. Jeg har følt mig fanget og savner min frihed. Jeg har været begrænset i de Gode ting jeg plejer at gøre, for at passe på min sundhed
Jeg har fundet mere ro i mine besluttninger
Er blevet mere bevidst om hvad der er vigtigt i hverdagen.
Mit liv er midt i et vendepunkt og er allerede planlagt for de kommende år, men pandemien har fået mig til at overveje praktiske foranstaltninger i forhold til bolig, transport, sygdomssikring m.v.
Der er nok ikke så meget tilbage af det, så jeg prøver på at få det meste ud af det! -og ikke spekulere for meget på smitte!
Jeg er blevet bevist om jeg ville kunne gå hjemme uden arbejde hvis jeg havde råd
Kun lidt, vi kommer ud på den anden side og lever videre, det skal nok gå.
Jeg er blevet bedre til at lægge en plan for, hvad jeg skal lave den næste dag.
Huske at sætte pris på at være rask og kunne være der for andre, også selvom det er lidt på afstand
At menneskenes ageren udfordrer naturen og artens overlevelse
Nu er der kun gået nogle måneder, vi er ikke igennem endnu, så umiddelbart er den største “bekymring” vel, om økonomien når at rette op på pensionsopsparingen
Det bestyrker mig i, at DK har den rette samfundsform med et godt sikkerhedsnet i sådanne situationer - men også i, at vi mennesker tror, vi styrer det hele, og så bliver vi blæst bagover af en mikroorganisme - så det gør vi ikke
ingen forskel, jeg ved jeg kan arbejde mere hjemmefra, men det er det.
Synes jeg har fået bedre tjek på mine tanker i og med der i dagligdagen er bedre til og ikke mindst ro til at få tænkt klart og konstruktivt.
Der var ting, jeg godt ville have gjort anderledes i mit liv, hvis jeg havde vidst, hvad jeg ved i dag. Jeg har diabetes 2 og for højt blodtryk. Min læge siger jeg er velbehandlet, men jeg er bange. Et sundere liv tidligere ville have stillet mig anderledes i dag.
Vil fremadrettet passe bedre på bakterier og påskønne et knus endnu mere
Vi er alt for mange på planeten og ingen tør sige det højt.
Er i risiko gruppe, alder og helbred. Spekulerer på om tilværelsen bliver lige så fri som før pandemi
Med sygdom i huset/familien er alt andet ligegyldigt
Pandemien har ikke ændret på mit livssyn, og mine tanker om livet. Jeg har haft afsavn i forhold til social kontakt, men ved også, at det er en kort periode i et langt liv.
det værste er nok at jeg er blevet hjemsendt og forventer nok at blive fyret (3 måneder efter hjemsendelsen)-Det trykker mig meget, da jeg skal på efterløn til december og havde da regnet med at jeg skulle arbejde til december 2020
Det har sat mange ting i perspektiv og jeg er endnu mere bevidst om hvor meget jeg har at være taknemmelig for
Frygter vi ikke kommer tilbage til normalt socialt samvær og nærhed med andre. At det begrænser os i forhold til udlandsrejse og oplevelse af kultur. At man bliver mistænksomme/bange for hinanden/smitte,
Tænker over at vi ofte tager simple ting for givet og når man så ikke kan/må gøre det finder man ud af hvor vigtige de er for een
Jeg er 73. Jeg har ikke tid til at sidde og vente på at livet vender tilbage. Familien og kulturelle udenlandsrejserne flere gange om året.
Jeg har ikke oplevet nogen egentlig ændring.
Fundet ud af, hvor vigtige visse sociale sammenkomster er for mig.
Det er ikke noget, som jeg har reflekteret over.
jeg har haft en boksekamp med mig spiseforstyrrelse da det ligesom kun var os to sammen uden al verdens indtryk. jeg er træt af at være træt af at have den på slæb og være bange for mit eget liv i det her. jeg har kvindet mig op og taget kontakt med en kvinde som vil hjælpe mig til at spise rigtigt igen og langsomt slippe skammen over at være til. jeg er angst for det samtidig med at jeg er spændt. intiativet er ig og ikke nogen kitler ser har påduttet mig noget. det er stort. ja g så har jeg haft tid til at læse bøgerne på reolen, jeg har fået malet køkkenet som jeg længe har bandet over.. little things
C har ikke medført eksistentielle overvejelser
Ikke noget specielt - her i huset har vi alle passet vores job - så vi har ikke været særlig påvirket.
Det er nogenlunde det samme. Men med aflysninger af alt jeg har set frem til og arbejdet hen imod, har tilværelsen mistet et formål. Men jeg regner stærkt med at formålet kommer igen, når der igen er ting at se frem til.
jeg synes bare vi skal arbejde hjemmefra hele tiden. fuck arbejdspladser, kontorer og pendling.
Er glad og tilfreds med tilværelse både før og nu. Forventer også at være det fremadrettet. Ser positivt på fremtiden.
Hvor meget nærvær og relationer og fysisk kontakt betyder
Har ikke haft den store betydning, da jeg er vant til at være og bo alene, men træt af alle de gamle film og genudsendelser i TV, når man kun har den lille pakke!!!
Har ikke ændret opfattelse af min tilværelse
Som en del af den svage del af befolkningen er det blevet klart at jeg kun er her på (kort) lånt tid.
Jeg har fundet ud af, hvor meget af min tid jeg bruger på arbejde og hvor stor en del af mit liv det er. Det fylder for meget i forhold til mit forhold til mig selv og mine
Vil fremover bruge mere tid på for mig væsentlige ting
Mest overfor børn og børnebørn. Alle ønskede ikke at være årsag til at smitte andre.
Dyb undren over politikeres adfærd World wide og konsekvensen af dette for mine børnebørn
Det har ikke haft betydning for mig ift mine værdier eller tanker om mit liv. Jeg vidste i forvejen, at nærvær og kærlighed og natur og kunst er vigtige dele af mit liv. Og eftertænksomhed, reflektion og langsomhed.
Min familie har haft det SÅ godt sammen under lockdown - 2 voksne start 40’ erne samt teenagere på 14 og 17. Vi var sammen i døgndrift i 5 hele uger uden at se andre mennesker, og vi har aldrig Hart det så godt som familie. Min mand arbejdede hjemmefra, børnene deltog i fjernundervisning. Kun jeg. der arbejder som dagplejer, arbejdede ikke. Jeg var “husmor”. Stod op med de andre og bagte morgenbrød og lavede kaffe, gjorde rent, ordnede vasketøj, og andre praktiske gøremål. Jeg befandt mig overraskende godt i det, og det samme gjorde mand og børn. Vi talte efterfølgende om, at vi havde forventet at “gå hinanden på nerverne”, men det skete ikke.
Har følt det stærkt frustrerende, at jeg ikke kan gøre en af de ting, jeg føler mest nødvendigt (at være der for mine forældre). Jeg har følt tilværelsen mere 'skrøbelig'. Udefrakommende faktorer kan ændre livet på et splitsekund for hele verden. Pandemien har paradoksalt ændret mit arbejdsliv i en periode - har til stadighed passet mit arbejde på sygehus, men mod forventning skabte aflysninger af patientbehandling, mere ro end vanligt. På den anden side var uro og en vis portion angst større end vanligt pga angst for at blive syg selv / viderebringe sygdom til mine nærmeste (eller andre).
Er blevet doven, men nok også p.g.a vejret.
Regering har taget mit ansvar som person væk
Mere bevidst om at sætte værdi på hverdagen, skræmmende resultat ift. globaliseringen og hurtig smittespredening - hvorfor er mennesket så sårbart ?
Blevet endnu mere opmærksom på, hvor skrøbelig tilværelsen er hvor pludseligt det hele kan være forbi. Det gælder om at få det fulde udbytte af livet mens vi er her og vigtigheden af at være sammen med og være noget for dem vi elsker.
Frygt for at miste job og dets betydning for vores økonomi
Syntes ikke jeg har mærket de store forandringer
Det kan jeg ikke svare på for det har jeg ikke tænkt nærmere over
bevistheden om at livet kan være hurtigere forbi for mig
Ingen ændring i forhold til før CORONA'en
Har ikke haft den store betydning, jeg tænker som jeg plajer
Jeg har arbejdet mere fordi det er det jeg har kunnet bidrage med. Ellers ikk noget.
Skærpet fokus på personligt ansvar i forhold til egen håndvask for at undgå at smitte kronisk syge, ældre og sårbare
Overbevist om at mennesker ikke bare kan skalte og valte med Guds skaberværk
Jeg har haft meget mere angst end jeg plejer.
Den har ikke betydet nogen vendepunkt for mig
Angst for at blive syg - og dyb taknemmelig for at leve i DK
Tiden sammen er vigtig. Nyd det vi har i stedet for at ærgrer sig over det vi ikke når.
Ingen betydning. Kronisk syg, så jeg har for længst taget stilling til det eksistentielle i min tilværelse
Har været lidt nede og negativ over ikke at kunne træne og bevæge mug frit
Mere usikkerhed, grundet mistet arbejdet
Mere tid sammen med familien har været dejligt
Har været lidt mere forsigtig. Med alt jeg foretager mig
Fulgte med i starten , nu ligner det en overreaktion.Har ikke ændre noget pga det, jeg har altid vasket hænder ofte
regeringen bruger covid 19 til at glemme de store forskelle og fattigdom i vort land - det er pop politik - vi er ovre deres forskrækkelse - for pokker - der dør flere på andre måder, som samfundet komme afhjælpe - men som drukner i klima og corona virus - de er til at åbne og skide i
Jeg har haft brug for pausen og tænkt meget på mine prioriteter i livet
Tager livet dag for dag andet kam man ikke gøre..Og passe på andre og mig selv
har det bedst med struktur, så at alt lukker ned og åbner op er svært
Har sat meget mere pris på naturen og glædet mig over muligheden for at kunne tage i sommerhus i stedet for at være fanget i en lejlighed i storbyen
Er der for andre, der har brug for hjælp eks. indkøb af dagligvarer, Apotek. osv.
Materielle ting er underordnede. Samvær er vigtigere
Det har gjort mig trist. Tænker på at livet er kort, trist at man ikke kan tilbringe det med sine gamle forældre fx
I perioder har det været rigtigt svært og bange for det vil ramme min familie og venner med en grim udgang men kan heller ikki lade vær med at tænke det er en måde Vorherre rydder op op
Jeg synes det har været bemærkelsesværdigt, hvordan en pandemi også kan have et positivt aftryk. At folk bliver tvunget til at stoppe op, at virksomheder er nødt til at tænke nye måder at arbejde på, som måske på længere sigt, kan gavne. Lige nu er det selvfølgelig stærkt kritisk rent økonomisk, men ud i fremtiden kan vi forhåbentlig bruge de dyrekøbte erfaringer til noget konstruktivt.
Er trådt ud af hamsterhjulet for en periode, hvilket jeg ikke selv havde gjort - haft mere kvalitetstid med mine børn og min mand. Sætter mere pris på mine gamle forældre
'Har haft'?! Det er først nu det starter. Nu kommer 'regningerne', og det bliver dyrt. Det kan tage årtier, samt er den virus kommet for at blive. Fatalistisk pragmatisme gør, at vi vil bevæge os ud i det offentlige rum igen, men med risiko for spontan opblussen af lokale udbrud. Men det mest skræmmende er, hvor hurtigt man har introduceret ny overvågningsteknologi. Den plan synes at have ligget klar i skuffen, hvorimod en pandemiplan virker delvis improviseret midt i forløbet.
Skønt at slippe for alle de ekstroverte krav
Der har været meget ekstra arbejde der har taget fokus. Det har været rart at kunne fokusere på nærmeste familie derudover
Ikke så meget. Fortsætter nok nogenlunde som før
Menneskets fællesskab og samhørighed ses skarpere
Overhovedet intet ud over, at jeg mener at DK har handlet dybt idiotisk. Min tillid til politikere og samfundet er dalet til minus 37, på en skala fra 1 - 10.
er blevet mere skarp på, hvad/hvem, der har betydning i mit liv
Ingen betydning, jeg var/er tilfreds med mit liv og frygter kun Guds vrede, så det skal nok gå og det hjælper ihvertfald ikke at hidse sig op og blive utidig fordi der er nogle ting som er midlertidig forbudt. Mit liv former sig næsten uændret bortset fra at jeg har mundbind og handsker på når jeg går i Bilka.
Ikke det store, glæder mig til det er ovre
Det er godt at nogle virksomheder går konkurs, fordi mange opfører sig umoralsk og de for som de fortjener.
Den har meget stor betydning jeg har kræft og dårlige lunger
Jeg ved jeg vor i det rigtigte land. Jeg er blevet mere min egen. Lev nu, ikke senere, det gælder rejser, økonomi, Sex, alting... Jeg er blevet mere ligefrem. Siger hvad jeg mener og har kort lunte over for opslidende mennesker, de bliver valgt total fra. I sidste ende er det nok en positiv personlig udvikling.
har gammel førtidspension så har haft lukket min verden før og nu
Glæder mig bare til at man kan være social igen
Har mistet megen tiltro til politikere og myndigheder.
Jeg syntes nogen gang det har været svært fordi jeg er et meget aktiv mennesker med mange interesser og efter Coronaen er kommet har jeg måtte blive hjemme naturligvis har jeg kunne gå/løbe/cykleturer men alt det social er stoppet hvilket har været rigtigt svært.. Mangler at kunne give kram til de mennesker jeg holder af..
Jeg er blevet meget bevidst om hvordan ens tilværelse kan ændre sig på et splitsekund og hvordan jeg har tacklet det.
Som barnløs har det øget min angst for ensomhed senere i livet
min hjemmeboende søn har T1 diabetes, så han er hjemme mens jeg har begrænset mine aktiviteter uden for huset. Så vi er urolige for smitten, men derudover er jeg mest bekymret for den enorme påvirkning pandemien har og får for hele verdensøkonomien, infrastrukturen, mennesker etc.
Hverdagen, som før var kedelig, bliver nu budt velkommen når den vender tilbage
Jeg er blevet mere taknemmelig og tilfreds med det jeg har og den jeg er.
Døden og tanker om døden er kommet tættere på. Også tanker om differencen i, hvor små vi er i evolutionens historie og vores subjektive oplevelse af eget liv. Det kan både virke skræmmende og lede til accept af at tingenes tilstand. Angst og depression har fyldt p gr a manglende kontakt med andre.
Jeg er ikke synderligt personligt påvirket, har arbejdet under hele krisen. Jeg er dog bekymret for den globale påvirkning
Jeg er blevet mindre materiel. Blevet bevidst om det er det nære der betyder mest
Jeg er blevet opmærksom på, hvor stor betydning omgang med andre mennesker har for mig. Jeg plejer at elske at være alene.
Jeg tør ikke rejse til udlandet i år. Har ikke gæster indenfor og går ikke meget ud. Tør ikke tage offentlig tranport . Synes det er synd for min mand, at jeg er i risikogruppen , så han også skal passe på . Håber på vi snart får noget, der kan mildne sygdommen .
at der i noget rundt omkring i verden andre skal blande sig i når verden er så åbne som dem er
voldsomt udfordrende, at være sammen med familien hele tiden, får mig til at overveje om det var det jeg ville
Der er noget positivt i pandemien. Danskerne er blevet bedre til det vigtigste i livet. Nemlig afhængighed og ydmyghed overfor vores natur.
Har ikke været så rart at bo i midtbyen, så har hovedsaglig opholdt mig i mit hus i de svenske skove og stort passet mig selv og nydt naturen
At jeg måske skal udnytte dagene mere effektivt fremover.
Jeg har ikke mærket en væsentlig ændring i min hverdag.
Mere eftertænksomhed. Leve i nuet. Meget større respekt for alle andre mennesker og lang større tro på egne emner
Jeg er blevet endnu mere bekræftiget i hvad der er vigtigt for mig og mit liv
Jeg sætter mere pris på livet nu og på de mennesker der omkredser mig.
Det har skabt mere stress men samtidig også mindre stress. Knapt så mange forventninger til mit liv når man ikke skal/kan leve op til en masse
Jeg syntes man skal stoppe rovdrift på vilde dyr og passe bedre på naturen
Jeg tænker mere på at gøre, hvad der er vigtigt og betydningsfuldt for mig selv og andre.
Glæde ved de små ting i livet, oplevet større nærvær og nye måder at have kontakt med dem der betyder noget. Også erfaret en vis sårbarhed ved livet
Jeg tænker ikke anderledes om mig selv og mit liv. Jeg har stor tiltro til at jeg kan klare livet som det kommer.
jordens befolkning og lige gyldighed med naturens befolkningtal
Skræmmende at folk hurtigt bare glemmer afstanden
Tænker på at endre hverdagen, til mere samvær med partner.
Jeg har mistet en del af håbet for en tålelig fremtid.
Jeg vil ikke fylde min kalender så meget, som den var tidligere... Dét er rart med mere tid til mig selv.
Vi har mere tid til hinanden i familien, hvilket sætter fokus på at det er det vigtigste
Jeg har skulle arbejde hjemmefra i 6 uger, og det har passet mig fint. Jeg har ikke kunne komme så meget ud som tidligere, som har været lettere frustrerende. For mit vedkommende har største bekymring/tanker været omkring hvilke økonomiske konsekvenser dette får - primært for samfundet, da jeg personligt ikke er påvirket direkte (men kan på sigt blive det indirekte).
jeg har som introvert oplevet et behov for at se andre mennesker, det plejer jeg ikke :-)
Som introvert og asperger er det fantastisk at skulle arbejde hjemmefra hver dag og samtidig slippe for al den sociale aktivitet og uformelle snak på arbejdspladsen.
Har givet mere fokuseret tid med mit barn
Fået mig til at indse hvor lidt mit arbejde betyder for mig.
har fået mere fokus på hvad er væsentligt
Ikke meget forskelligt ift før Corona krisen.
at alt hurtigt kan vende og man kan miste sine kære
Hvor små vi er og så afgørende ikke udødelige, angst pga. overstået kræftsygdom og for min kæreste med lungesygdom .at nyde livet og vores skønne natur være i nuet og med dem jeg elsker
min politikerlede er steget til uanede højder
Det har ikke ændret særligt meget. Var deprimeret inden, er stadig deprimeret
Det er gået op for mig, hvor inderligt ligegyldigt det er, om jeg lever eller ej.
Ikke nogen forskel for en folkepensionist med en lille familie og en lille omgangskreds. Rejsemæssigt er der nogen begrænsning, desværre.
Mit liv bliver kortere end jeg ellers havde forestillet mig.
For mit vedkommende er jeg kronisk syg og har intet imunforsvar, derfor tager jeg abselut ingen chancer men går dog på arbejde hver dag. Covid19 har for mig betydet et afsavn til venner og familie
Jeg føler mig fanget i et ligegyldigt liv med en syg mand (bl.a. demens). Ingen udsigt til ændring før en vaccine evt. kommer.
Jeg vil højne hygiejnen og undgå håndtryk
intet er forandret andet end jeg men folk er meget hysteriske vi skal alle dø og når vi ser på historien så kommer der endte en krig eller en pandemi når vi er for mange der skal rydes op en gang i mellem
Lever mere i nuet, nyder årstiden og naturen
Begrænsninger - fysiske aktiviteter, ret sikker på mit valg i at bo i udlandet om vinteret er rigtig
Lige blevet enke i januar. Ville ikke isolere mig, men det blev nødvendigt, mente jeg. Er 72 og stadig lidt i livskrise.
For tiden er det jo som om, at min frihed er indskrænket.
Ikke andet end jeg ikke kunne lave mine aktiviteter og handle ind hvor jeg plejer
Ensomhed er blevet sat i perspektiv, så jeg har valgt at udskyde pension mindst 2 år mere end jeg allerede havde forestillet mig. Økonomisk bekymring fylder meget, hvad bliver konsekvenserne for verdenshandlen på længere sigt? På den anden side håber jeg på delvist hjemmearbejde, på øget fokus på klodens velbefindende med et væsentligt mindre egoistisk sigte, end vi hidtil har set. Men det er nok at håbe for meget, desværre.
Livet skal leves fuldt ud, det er en opfattelse jeg har haft i mange år, Corona, har ikke påvirket min måde at leve på, jeg finder som regel ud af hvad der gør mig glad og i godt humør. Husk at leve medens du kan 🌻
At jeg er alene og pludselig får lyst til en partner
At det er svært at undvære sin familie. Og ikke kan bevæge sig ftit omkring.
På intet tidspunkt ,har jeg tænkt negativt, men det har irriteret mig, at covid 19, har præget hverdagen, så massivt.
Jeg tænker anderledes nu . Intet er som før . Corona virus er en mavepuster . Vi alle behøver at tænke anderledes , med vores liv . Intet er givet , med vores liv . Vi skal ikke mere gå op i fnidder fnadder.
Jeg syntes at jeg har haft et godt liv, og skulle det afsluttes ifb med corona, er det ok
Har ikke rykket noget. Bekræftelse af at vi ikke Er herre over liv og død
Manglende personlig kontakt med familie og venner.
Vi skal til at tage os sammen vis vi skal rede den verden vi bor i Og Det er NU VI SKAL I GANG OG DET ER HELE VERDEN
At folk er åbenbart sætter deres egen frihed højere end fælleskabets
Jeg er 86 år og føler at jeg spilder tiden med at være isoleret. Jeg vil jo så gerne være sammen med min dejlige familie og de venner der er tilbage.
Elskede at tage på krydstogt. Har måttet indse at jeg måske aldrig kommer ud mere på grund af min alder
Frustration over at mennesker ikke kan se at det er naturens måde at forsøge at regulere bestanden på jorden. Vi er ramt af massiv overbefolkning men stadig ønsker man at Blive flere
lidt nervøs for om den kommer igen, der kommer nye pandemier. Kommer vi til at rejse igen?
Man er magtesløs med sådan en virus som er ukendt
tankevækkende periode som helt sikkert er sundt
Jeg er blevet klar over hvor vigtig relationen til andre mennesker er. Både at ses med andre men i den grad også hvor meget fysisk kontakt betyder for mig. Jeg er et flokdyr ikke en lonely rider.
Ikke så meget, men klarer tilværelsen meget godt uden pres
jeg føler mig til tider ensom især de første 14 dage så er det gået meget bedre har gået mange ture
Det har sjov nok ikke haft den store betydning
Måske geare lidt ned og nyde tilværelsen mere nu..
Da jeg har kol, er jeg ekstra opmærksom. Har f.eks. ikke booket teaterbesøg o lign i fremtiden
Jeg takker for at bo i Danmark. Vi har velfærd og tryghed, en regering, som kan tage beslutninger og et godt sundhedssystem. Ingen i dette land må frygte for at få mad på bordet trods arbejdsløshed eller mangel på behandling, hvis vi skulle blive syge.
Har ikke påvirket min adfærd eller forhold til andre mennesker
Ingen speciel betydning for mig, men uhyggeligt hvor hurtigt hverdagen kan blive vendt på hovedet med en pandemi
Man skal sætte mere pris på hverdagen og de beslutninger man tager
Jeg har fundet ud af, at jeg ikke behøver at arbejde mere. Jeg kan godt leve uden (er 67 år og arbejder deltid 13½ 2 år endnu). Tager meget kraftigere afstand fra alle de der snyder i skat og ikke bidrager til løsningen af krisen. At der er for mange magtliderlige mænd, som regere rundt om i verden. Træt af at nu da krisen er ved at være over, så pukler højreføljen igen på muslimerne, og de stærkt danske nazistiske unge har fået vind i sejlene. Vi er alle lige - som min far der var med i modtandskampen lærte mig. Det er der måske lige nogle der skulle huske.
Er taknemmelig for blot at være i live. Har lært at finde mere glæde i de små ting
der har ikke været de store overvejelser. Jeg er ikke udpræget social og er tilfreds med mit eget selskab. Mine overvejelser går på hvornår vi som race glemmer situationen
Da min hverdag og mit arbejde ufortrødent har kørt videre, føler jeg ikke at pandemien har haft de store omkostninger for mig personligt
Livet et skrøbeligt- Taknemmelighed for at bo i et land som Danmark.
Mit liv har ændret sig og synes det er rædselfuldt ikke at være samen med venner og familie, jeg er et meget socialt menneske
utryg ved tanken om at skulle ligge syg og dø alene -
Går/ligger alligevel herhjemme, så det har ikke nævneværdig forskel
Jeg er et meget omfavnende menneske, og krammer tit og gerne. Det har været en vanskelig tilvænning at vænne sig til virtuelle krammere UDENFOR éns egen husstand.
Jeg har som sunhedmedarbejder arbjedet væsentligt mere end vanligt og jeg har brugt megen tid på at tænke over hvordan sundhedsvæsnets fremtid ser ud
Den har ført mig ind i et tættere forhold til Gud/ Jesus
Jeg tror at jeg er blevet mere tilfreds med mit liv. Vi kan faktisk godt både klare og har lyst til at være sammen som familie. Det vidste jeg egentligt godt, men er blevet mere sikker på det de sidste par måneder.
Der har Ikke været den store ændring i forhold til tidligere
Jeg er nok mest blevet bekræftet i at det grundlæggende er okay
At vi lever i en løgn baseret på på ideen om materialisme er lykke.
Den har ikke haft den store betydning, andet end jeg har prøvet at beskytte mig selv.
Jeg bruger for lang tid på arbejde, men det mente jeg også før Corona. Så måske ingen ændring
Har udløst svær angst og gjort mig mindre social
Det har bekræftet mig i, at jeg er et socialt væsen
ikek ændret noget - da jeg lever mit liv med det i mente, at jeg aldrig ved hvornår der er slut, og ikke udskyder noget til i morgen
Wake up call, hvor skrøbelig jeg selv er, og at en tilfældighed kan gøre, at mine allermest elskede kan dø fra mig.
Udover at der har været begrænsninger, så har min hverdag været den samme som før.
Vil være et FOR komplekst svar, til at kunne gengives her
Det har ikke haft betydning for mig eller mit liv. Jeg har ikke gjort så meget anderledes
Jeg har da fået en voldsom reminder om hvor meget nærvær med familien og venner betyder for mig
Giver mig håb om at folk kommer til at slappe mere af og ikke går så højt op i forbrug
Jeg har arbejdet (hjemme) i en del af perioden. Har ikke haft så mange omvæltende tanker. Kun at det at arbejde hjemme er noget, der kan bruges mere.
Tror jeg fortsætter stort set som jeg gjorde inden epidemi en. Tror de tiltag vi gør nu er glemt om få år.
Et vendepunkt i mit liv, men til at leve med. Har en dejlig hund, som jeg går tur med hver dag og en god have, jeg elsker og arbejder i. Desuden er jeg kreativ, og bruger flere timer på det hver dag. Så jeg har en god nok tilværelse her under corona, men savner at være sammen med mine børn.
Som at skyde gråspurve med kanoner. Døden skal ha en årsag før eller siden, uanset hvad. Vi skal leve livet medens vi har det, ingen kender dagen
Ikke mange tanker om mit liv, men bekymringer for børnebørn.
Tager flere forholdsregler i tråd med myndighedernes anvisninger
Vi lever næsten som vi gjorde før( Mand i sygeseng hjemme )
Jeg sætter nok mere pris på de ting jeg tog for givet før corona. Eks. rejser, samvær med familien osv.
Har være mere inde og ikke kunne se familien
Da min søn døde for 11 måneder siden gik mit liv i stykker. Nu er verden udenom mig også i stykker. Men jeg betragter også hvordan verden forsøger at genoprette balancen ligesom jeg selv gør i mit eget individuelle liv. Det er livsbekræftende.
Det er helt ok at leve "nedlukket" i en periode, men forhåbentlig vender næste alt tilbage som det var før
Føler mig utryg ved ikke at kunne leve som jeg plejer. Er bange for at blive smittet og synes der er mange der tager alt for let på de restriktioner der er sat
jamen bare tænkt mere over livet og hvad man kan bruge den på fx når man har kunne arbejde hjemme
Jeg har ikke rigtigt haft nogen tænker omkring mit liv, men mere generelt. Vi er blevet advaret om at følgerne af klimaforandringer i en del åt. Hvor en af disse er pandemier, og det tror jeg kun vi ser starten af nu. Der vil komme flere.
Meget ensomhed og tomhed. Føler lidt mindre mening med livet
Den har været en gave. Den har betyder meget mere tid sammen med min kone og søn, og verden er blevet mindre hektisk
Det har været en af de bedste perioder i mit liv og givet mig glade og overskud. Endelig er der ro på gaderne, mindre forurening, mindre trafik, mindre kriminalitet. Hvis det stod til mig var der pandemi hver dag.
Det har ikke haft den store betydning for mine tanker om mit liv, men det har betydet en ændring i min hverdag, dog en midlertidig ændring, da jeg forventer at vende tilbage til mit normale liv igen.
Corona har ikke på nogen måde haft indflydelse på mit liv eller mine tanker
Ingen som helst ændring for mig - alt det her vil passere og vi vil vende tilbage til det som var før. Nogen vil måske ændre deres liv fordi de måske indser at et mere roligt liv ude på landet er mere dem (fordi man har været mere ude i naturen end ellers).
Isolationen har haft stor betydning for mig. Jeg kæmper med en voldsom psykisk nedtur fra januar, og det har været ubeskriveligt hårdt at være lukket ude af mine sociale sammenhænge. Det har medført en masse tanker, som jeg ikke er i stand til at beskrive.
Klart et vendepunkt i tilværelsen. Efter Corona vil vores tilværelse være anderledes. Væksten vil ikke fremover nødvendigvis være den parameter, der styrer adgangen til velfærd.. Der vil være behov for, at vi i videre udstrækning bliver selvforsynende nationalt, regonalt og lokalt.
Det har for mig været en erkendelse af at vi i lille Danmark er stærkt påvirkelige af verden omkring os, og sårbare.